Cât mai rămâi în Roma?
Mâine mă întorc la Moscova.
Ce coincidență, și eu!
Cum așa? Mergi la Moscova?
Eu merg în Spania.
Ăsta e hotelul meu.
Al meu e pe acolo, în stânga.
Deci, suntem aproape.
Pentru tine, da.
Și pentru tine la fel.
Nu.
Te rog, încă puțin. Să bem un ultim pahar.
Deja am băut prea mult la bar.
Da, dar am vorbit numai de Rusia și Spania.
Și nimic despre noi.
Aș prefera să nu vorbim despre noi.
Cum vrei...
Poftim?
Nu vom vorbi. Putem merge fără să vorbim, știi?
Și va fi chiar mai bine.
Uită-te! Asta e camera mea.
Are două steaguri.
Sunt pentru ceva anume, nu?
Da, unul este pentru Europa, iar celălalt pentru Roma.
Mă refer la cel din mijloc.
Suportul din mijloc n-are nimic în el.
Exact! Te așteaptă pe tine!
Urcă până la camera mea și pune tu ceva.
Și ce ai vrea să pun?
Nu știu. Rochia ta, de exemplu.
Dacă tot e atât de largă.
Haide.
N-am urcat niciodată în camera unei femei.
Este doar o cameră de hotel din Roma.
Dacă insiști să tragi, vei câștiga. Și așa ajungem la hotelul tău.
Ce zici de asta?
Traducerea: Urban Legend
CAMERA DIN ROMA
Ceva de băut?
Vin.
Vin să fie.
Scuză-mă... Cum te numești?
Ți-am spus de două ori.
Să vedem... a treia oară o să înțeleg.
Natasha.
Natacha? E numele pe care mi I-ai spus și înainte?
Problema e că nu-I pronunți bine.
E Natasha.
"Sha", "Sha".
- "Sha". - "Sha".
"Sssha.
Și tu ești Alba, ceea ce înseamnă "zori".
"În zori" e cel mai bun moment al meu. Vei vedea.
Asta este prima noapte de vară.
Da, este adevărat... În Europa.
În Rusia, vara a început deja. În iunie.
Într-adevăr? E vară în Rusia?
Sigur că da. Dar, e vară rusească.
Și asta este ultima mea noapte în Roma.
Și a mea la fel.
Nu ești singură, Rosita.
Ba mai mult, e cea mai scurtă noapte a anului.
Aici... și în Rusia. Așa că trebuie să profităm de ea.
Eu nu sunt... Eu nu sunt...
Ce?
Ești o femeie. Și eu la fel.
Am băut singure, într-un bar.
Ne-am văzut și ne-am simțit atrase una de cealaltă.
Nu așa s-a întâmplat?
Este pentru prima dată când privesc în acest fel o femeie.
Și niciodată înainte o femeie nu s-a uitat în acest fel la mine.
Nu este prima dată când tu privești în acest fel o femeie!
Dar fiecare femeie este diferită.
Ți-ar plăcea să mă vezi dezbrăcată?
Da, mi-ar plăcea.
Aici?
Unde vrei? Preferi înăuntru?
Da.
Atunci, să mergem înăuntru.
Cred că ar fi mai bine dacă m-ai dezbrăca tu.
Ușurel.
Nu-i nimic.
Stai liniștită.
Acum, vom rămâne așa...
Aproape, dar fără să ne atingem. În timp ce te relaxezi, bine?
Prefer să te las să dormi.
Așa că, nu va fi o despărțire cu cuvinte.
Natasha, sha.
Ai dreptate... Tot o să spun câteva cuvinte.
Adio, Albă.
Nu îmi pot imagina ce s-ar fi întâmplat.
Acest secret rămâne aici, cu tine.
Mulțumesc, Alba.
Adio.
Eu trebuie să-mi fi schimbat tonul de apel.
Dumnezeule, ce s-a întâmplat aici?
- Cine este? - Natasha.
Natasha, desigur.
Cred că mi-am uitat telefonul mobil în camera ta.
- Nu I-ai auzit? - Ba da, m-a trezit.
Îmi pare rău. Trebuie să-mi fi căzut din geantă.
Sunt obosită și vreau să merg a hotelul meu.
Intră și ia-I. Te așteaptă sub pat.
Preferă să nu intru din nou.
De ce? Ce s-a întâmplat?
Nimic, nimic, pe bune. Nimic să regret.
Da? Și de ce mi-ai rupt chiloții?
Nu am rupt nimic.
Vino să vezi cum i-ai lăsat. Intră.
Bună. Sunt pierdut. Bună seara.
Ce noutate, Natasha. Nu mă așteptam la acest lucru.
Intră și las-o pe terasă.
Îmi pare rău, domnișoară, dar este pentru această cameră.
Dacă vreți, după pot să vin la dvs și să vă preiau comanda.
- Ți-e foame? - Nu, nu.
Ai auzit. Cum te cheamă?
Max.
Max, nu ne e foame acum.
Dar după câteva ore, cred că va fi bine.
Mă sunați. Am toată noaptea liber.
Bine, vreau să spun că lucrez toată noaptea.
E acolo.
Unde se află hotelul tău?
Ăsta e fluviul Tibru.
lar hotelul meu e... undeva pe aici.
Este Roma Cezarilor.
Da.
Este o hartă pentru a ne pierde.
Unde vrei să ne pierdem? Alege.
Avem grădinile...
Templul Fortuna...
Templul nimfelor...
Hotelul meu se numește Nimfă.
Și al tău?
Pompei. Uite, e pe aici.
Am traversat grădinile și iată-ne.
Suntem pe partea de sus a teatrului. Nu, suntem...
Suntem în interiorul Teatrului din Pompei.
E minunat.
Istoria ne inundă.
Suntem înconjurate de istorie.
- N-o simți? - Bineînțeles că da!
Cred că îți place istoria.
- Da. - Asta-i bine.
Alba.
Totul rămâne aici, în această cameră.
În Roma.
Printre aceste ziduri.
Da, dar din moment ce suntem aici...
O să ne bucurăm un pic mai mult, așa-i?
Eu doar cer ca asta să nu-mi afecteze viața mea.
Și cum vom face acest lucru?
Păi, punându-ne de acord.
Și tu ai o viață acolo afară pe care vrei s-o protejezi.
Adevărat?
Da, foarte departe de a ta.
Mâine, la Roma, vom pleca fiecare la un capăt al Europei.
Și dacă eu nu sunt rusoaică?
Trebuie să fie rusoaică, îmi place la nebunie.
Bine, chiar sunt.
Cel mai bun lucru este că nu ne știm numele adevărate.
Nu știm?
Doar nu mi-ai spus numele tău real?
Deci, numele tău nu e Natasha.
Știam eu.
Alba este numele care urma să-I pun fiicei mele.
Ce s-a întâmplat cu ea?
Alba nu a văzut niciodată zorii zilei.
Îmi pare rău.
Așa se termină cea mai urâtă perioadă din viața mea.
Când fetița mea Alba a murit în mine.
Mama mea m-a dus la Marbella când aveam 16 ani.
Ajunsese la sapă de lemn.
Și-a cheltuit toți banii pe care i-a avut și a plecat în căutare de avere.
Și a avut noroc.
Un șeic arab, Hamir Osemin,
ne-am întâInit cu el într-o zi când eram la cumpărături.
Am petrecut sfârșitul verii pe iahtul lui.
În acea iarnă, ne-a invitat să petrecem
o perioadă în Arabia Saudită.
Are un palat...
Chiar dacă ți I-aș descrie, este imposibil să-ți imaginezi atâta lux.
I-a cumpărat de toate mamei mele.
A plecat de acolo cu brățări, coliere și inele scumpe.
A plecat?
Și ce s-a întâmplat cu tine?
Am rămas.
Hamir i-a spus mamei mele să mă lase să rămân acolo
în schimbul unei sume de bani, trimisă în fiecare lună, timp de patru ani.
Asta a fost înțelegerea.
Pe el îI interesa doar persoana mea.
Așa că ai acceptat?
Nu-ți poți imagina cât de ușor a fost pentru mine.
M-am lăsat acaparată de acea viață.
Aveam tot ce mi-am dorit.
Hamir mi-a cumpărat un cal pur sânge pe care-I călăream doar eu.
Și pe care am ajuns să-I iubesc ca pe un copil.
Și toată lumea din jurul meu era atât de atentă cu mine.
Celelalte femei ale lui Hamir mă tratau ca pe o adevărată prințesă.
Și te-a lăsat însărcinată...
Acesta a fost sfârșitul.
Hamir, a început să se înfurie, pentru că eu nu rămâneam însărcinată.
Atunci am vrut să plec, dar nu am putut.
M-am căsătorit cu el. Eram proprietatea lui, așa cum era și calul meu pentru mine.
L-a vândut, ca să mă pedepsească.
Hamir, în cele din urmă a primit ceea ce-și dorea,
pentru că imediat după, am rămas însărcinată.
A fost foarte fericit și a început să mă trateze din nou foarte bine.
De data asta, ca pe o regină.
Apoi, mi-am dat seama că, odată cu nașterea copilului,
el mă va alunga de restul haremului.
În ziua în care medicul ne-a spus că va fi o fată
o asistentă egipteancă, căreia i-am spus povestea mea,
m-a ajutat să scap pe un vapor grecesc.
Am ajuns la Atena în zori,
și atunci am hotărât că o va chema Alba.
Și cum ai pierdut-o?
Am aflat că Hamir m-a dat în urmărire.
Era un mandat de arestare pe numele meu în Arabia Saudită.
Dacă aș fi avut-o pe Alba, el nu se oprea până când nu mă găsea.
Aveam doar 18 de ani, așa că am avortat.
Am vândut un colier pe care-I aveam cu mine și am decis să-mi refac viața în Spania.
Ce s-a întâmplat cu mama ta?
Nu m-am mai întors niciodată s-o văd.
Și din cauza asta, ai devenit lesbiană?
Din cauza asta, am devenit femeie.
Și tu?
Cum ai devenit femeie?
N-am starea necesară să-ți vorbesc despre viața mea.
Îmi ești datoare.
Ce-ți datorez?
Un adevăr sau minciună?
Ce vrei tu.
Crezi că te-am mințit?
Este Agora din Atena.
Știai deja, nu-i așa?
Care a fost primul, pictura sau povestea ta?
- Cine a inspirat pe cine? - Bună întrebare.
Pictura era deja aici, chiar înainte să te naști.
De foarte mult timp.
Și eu așteptam în tot acest timp.
Vreau să-ți propun ceva... Nu-mi spune nimic.
Doar spune-mi unde locuiești și numele cartierului tău,
ca să-mi fac o idee despre mediul care te înconjoară.
În primul rând, mergi la Moscova.
Avem cea mai mare hartă a lumii.
Acum caută Volga, mai spre est.
Volga... mai spre est.
De acolo mergi la Ostrov Nekrasov.
Unde?
Ostrov Nekrasov.
Scrie tu, te rog.
Ce-i asta?
Ostrov înseamnă insulă.
Dacă-mi spui că asta e casa ta, o să te păImuiesc la fund.
E tare ca piatra.
Spune-mi, ce faci aici la Roma?
Un casting, eu sunt o actriță.
Actriță de film, rusoaică...
Este una bună, una celebră? Sau ești căsătorită cu un mafiot?
Sunt singură.
Atunci trebuie să fii una bună, felicitări.
Arată-mi palatul tău din Arabia.
Nu-i al meu.
N-o să mi-I arăți?
Dacă Hamir află că-i dăm târcoale casei sale...
Ce?
E capabil de... Se poate întâmpla orice.
Dacă nu-mi arăți palatul,
atunci tu ești cea care-mi datorează o poveste... adevărată.
Vreau să știu unde locuiești.
Uite.
- Îți place? - Este satul tău?
Este un oraș pe nume San Sebastian.
Pare foarte mic.
Ei bine, depinde cu ce-I compari.
- Roma? - Ar fi de aproximativ...
douăzeci de ori mai mic.
Moscova este de trei ori mai mare decât Roma.
Îmi place.
Semeni cu orașul tău. Micuță, drăguță.
Ăsta nu e orașul meu.
Sunt din Valladolid, care este de trei ori mai mare.
- Arată-mi casa ta. - E aici.
Uite, sunt scaune pe terasă.
Și ce?
Nu mă așteptam la asta.
- Un băiat? - Un băiat și o fată.
Ai copii?
Ce? Eu nu pot să fiu o mamă?
Sigur.
Ce e, Alba?
TatăI copiilor tăi nu știe că-ți plac femeile?
Nu, nu despre asta e vorba. Este imaginea...
Nu este recentă.
Uite plajă, este plină de oameni.
Sunt sigură că am fost acolo.
Sau pe insulă.
Ne place să petrecem duminica pe insulă.
Această fotografie este din vară când ne-am mutat în San Sebastian.
Acum doi ani.
Ce ai pățit?
Albă?
Vrei să-mi spui ceva?
Sărăcuța de tine.
Unde ai apărut tu?
Cum ai apărut, fără să anunți?
Nu pot să cred că fac asta.
Ce mi se întâmplă cu tine?
Mă faci să simt teamă, Rosita.
Asta sunt eu?
Pentru că eu nu mă recunosc.
Ce frumos sună limba rusă, pentru Dumnezeu.
Ție ți se pare corect...
Și eu tremur de frică.
Îți voi da cel mai bun orgasm din viața ta.
Ești pregătită?
Da.
Știi ce mi-ar plăcea?
Spune-mi, ce?
Ai un...
vibrator?
Ar fi mai bine dacă ai introduce ceva în mine.
Eu nu folosesc vibratoare, iar tu nu vei simți nicio lipsă.
Mă știu...
Ce zici de o sticlă de vin?
Nu-mi place ideea de a avea ceva masculin între noi două.
Este din Toscana.
Sună foarte feminin.
N-o să-ți introduc nimic, Natasha.
Îmi plac bărbații, nu uita.
Dar îți plac și eu?
Da.
Dar bărbații, mai mult.
Știu multe, care de când au testat cu o femeie
nu vor s-o mai facă cu bărbați.
Eu nu vreau să mi se întâmple asta.
Ba mai mult, prefer să mi se întâmple contrariul.
Speri că după mine, îți vor plăcea mai mult bărbații?
Asta ar fi genial.
Dar e foarte urât că mi-o spui acum.
Nu-mi place că ne certam, mai ales pentru o sticlă de vin.
Care mai e și goală.
Voi cere ceva.
Ce faci?
O să vezi că lui Max îi poți cere orice.
- Bună seara. - Sigur că da. E o seară bună.
- Vă este foame? - Prietena mea are nevoie de un vibrator.
În acest caz, nu am așa ceva. Îmi pare rău, dar...
Sunt sigur că puteți folosi altceva... am fructe.
- Nu. Asta-i tot. - Va mai pot servi și cu altceva?
Nu, lasă. Mulțumesc, Max
Ești nebună, știi?
Am făcut-o pentru tine.
Și dacă Max înțelege că de fapt a fost o invitație?
Și urcă chiar el?
Păi, atunci o să alegi între Max sau sticla de vin.
Ei bine...
Max vine de la Maximo.
Care este, de asemenea, denumirea scurtă a cuvântului maxim.
Maximo!
Max...
Suntem bine, Max. Nu ducem lipsă de nimic, mulțumesc.
Am adus un castravete cald.
- Ce? - Castraveți.
L-am fiert timp de două minute. E steril.
Uite, prietena mea preferă sticla de vin.
Este din Toscana.
Și tu?
Eu? Eu sunt virgină.
Felicitări. În această seară, Spania a câștigat în fața Italiei, pe merit.
- Despre ce vorbești? - Campionatul European. Fotbal.
Nu-mi place fotbalul, mă plictisește.
- Și pe prietena ta? - Da. E o jucătoare de tenis din Rusia.
Ce e? Îmi plac jucătorii de tenis din Rusia.
Nu-mi spune că ești tenismenă.
- Uită-te la brațul ei. - Ce?
Brațul. Unul trebuie să fie mai muscular, mai puternic decât celălalt.
Da, ești tenismenă! Uită-te la brațul drept.
- Eu sunt stângace! - Greșeala mea, am vrut să zic stânga.
Și mai ai și bătături! Asta e dovada.
Vreți să facem un trio?
Vreți s-o vedeți mai întâi?
Nu, Max.
Îți mulțumim foarte mult, dar nu vrem.
Vorbești italiană?
O limbă foarte frumoasă.
Te rog, pleacă, lasă-ne singure.
Mi-am făcut iluzii...
Am crezut că asta vreți.
Din păcate, a fost o neînțelegere. N-ar fi trebuit să te sunăm.
Noapte bună. Castravetele... a fost o glumă.
Ei bine, datorită lui Max, am întâInit o tenismenă rusă, care vorbește italiana.
- Îmi place și fotbalul. - M-ai mințit.
Acea casă de pe insulă nu-i a ta, n-are teren de tenis.
TÂRG DE MOBILITATE ȘI DURABILITATE
Îți amintești ce ți-am spus înainte?
Când?
Când am vorbit despre teamă.
Da.
- Și mi-a plăcut. - Ți-a plăcut?
Să auzi că-mi inspiri teamă?
Da. Vino aici.
Am început să realizez că totul la tine mă sperie.
Ochii tăi...
Gura ta...
Zâmbetul tău...
Felul tău de a vorbi, timbrul vocii tale.
Aroma ta...
Alintul tău, respirația ta...
Acest corp superb...
Pielea ta...
Ai o piele uimitoare.
Mie îmi inspiră teamă culoare pielii tale.
Pielea ta este ca stepa rusă.
Asta da, e înfricoșător.
O întrebare.
Dacă aș avea o soră geamănă, complet identică cu mine,
cu aceiași ochi, aceeași gură, voce...
Și aceeași pielea?
Da.
Mai ales aceeași piele.
Ai simți aceeași teamă?
Ai o soră geamănă?
E doar o presupunere.
Nu știu.
Poate că da, poate că nu.
Ce ai prefera?
Mă simt foarte fericită,
să fiu aici... în locul surorii mele gemene.
Să vedem, povestește-mi.
Am o soră geamănă.
Licențiată în istoria artei.
Tocmai și-a terminat teza asupra Renașterii italiene.
Am venit cu ea.
- Cum o cheamă? - Dasha.
La fel ca și pe tine? Pentru că n-ai spus că te numești Natasha?
Nici eu nu-ți știu numele tău.
Acum are sens, de aceea vorbești italiana atât de bine.
Și eu am studiat Istoria Artei.
Dar în al treilea trimestru, am mers amândouă la un casting pentru un film,
și m-au ales pe mine.
Și de atunci suntem inseparabile.
Ai dovezi?
Dovezi?
w w w. s u b t i t r a r i- n o i. r o
- Ce ai scris acolo? - Sasha Voronin.
Sasha? Natasha, Dasha și acum Sasha.
Sunteți triplete?
Și cu tenisul?
Sora mea Dasha și cu mine jucam tenis de mici.
Dar ea a jucat mereu mai bine.
Și tu când joci tenis?
N-ai timp. Cu atât de multe filmări, premiere și petreceri.
Pot să mi-o arăți pe sora ta?
Dasha este în top 10 cele mai bune jucătoare de tenis din Rusia.
E stângace, ca și tine.
Da, și eu sunt stângace.
Nu întotdeauna gemenii pot să fie stângaci.
Chiar dacă sunt identici.
Dar noi suntem.
Și nu există nicio diferență între voi două?
Am devenit femeie înaintea ei.
Chiar dacă nu la fel ca tine.
Ce vrei să spui?
Mama noastră a murit, când aveam 13 ani.
Și de atunci, tatăI meu a început să mă trateze ca pe o femeie.
Doar mă atingea.
Și pe sora ta?
Nu. Doar pe mine.
De ce?
Nu știu.
Am simțit că trebui să țin secret și să nu spun la nimeni.
Până într-o noapte când...
Dasha ne-a văzut.
Și cum a reacționat?
Rău. S-a simțit respinsă.
Și...
Așa a început complexul ei de inferioritate.
Complex de inferioritate pentru că tatăI vostru n-a atins-o?
Ar trebui să se simtă norocoasă.
Nu a durat mult, mai puțin de un an.
Plângi?
Poți să plângi dacă vrei.
- Adevărul este că eu nu plâng. - Nu?
- Ei bine, n-am mai plâns demult. - Să plângi face bine la sănătate.
Știu.
Plângi că o actriță. Haide, te rog, joacă pentru mine.
Asta e ceea ce fac.
Mi-ar plăcea să te văd că plângi, așa aș putea să te consolez.
Haide.
Plângi, plângi.
Îmi pare rău, Albă.
Nu sunt o actriță bună.
Cânți bine?
Îmi imaginez că în acel harem arab,
ai avut tot felul de relații cu femei.
Sau era interzis?
N-am trăit niciodată în Arabia Saudită.
Ce păcat.
- Mi-a plăcut această poveste. - Și mie.
Cea care a fugit din Arabia Saudită, pe un vas grec, a fost mama mea.
Însărcinată cu mine și fugind de tatăI meu.
Eu sunt fiica lui Hamir.
Și m-am născut în Atena.
Mă bucur că Alba există.
Mulțumesc.
Deci ești grecoaică și nu spanioloaică.
Nu, la câteva luni înainte de naștere mama mea m-a dus în Spania.
Mama ta era lesbiană?
Nu. Mama mea a avut mulți bărbați și multe probleme.
Dar întotdeauna a avut grijă de mine și după aceea, eu de ea.
Și ai fost vreodată cu un bărbat?
Sunt lesbiană de când m-am născut, așa cum tu ești geamănă de la naștere.
Vezi, Alba, nici eu n-am prea fost complet sinceră cu tine.
- Duminica viitoare mă mărit. - Care din ele?
- Actrița sau jucătoarea de tenis? - Jucătoarea de tenis.
Dasha?
- Deci nu ești actriță. Ești cealaltă? - Și sora mea e geamănă.
Dar tu ești licențiată în Renaștere?
Ești parte din Renaștere.
Bine, pe de altă parte, o prefer pe ea.
Dar nu-mi place ideea că te căsătorești atât de curând.
O plănuim
- de aproape un an. - Cu cine?
Cu profesorul tezei mele.
Este italian?
Nu, e din Moscova.
Am cumpărat un apartament micuț în care ne vom muta după luna de miere.
E una care seamănă cu stepa rusească?
Da, foarte diferit de sora mea.
Mă bucur că ești din clasa de mijloc.
Mai presus de toate, mă bucură faptul că tatăI tău nu te-a atins.
Deci, tu ești cea care avea complexe de inferioritate.
Nu înțeleg.
Într-o noapte, m-am trezit și n-am văzut-o pe sora mea în pat.
M-am ridicat și am mers în camera tatălui meu.
Îmi amintesc mâinile lui uriașe,
cu degetele sale puternice și mari,
mângâind trupul gol al Sashei,
identic cu al meu.
Am rămas acolo, ascunsă,
privind.
A fost prima dată-n viață mea când am simțit...
plăcerea sexuală.
De fiecare dată când mă trezeam și n-o vedeam pe sora mea...
Mă dezbrăcăm și mă atingeam.
Te înțeleg, Rosita.
Ne despart multe lucruri... pe Sasha și pe mine.
Dar acum îmi place mai mult viața mea decât cea a surorii mele.
Mă bucur.
Și în plus, o să-ți întemeiezi propria ta familie.
Te rog! Te rog, nu te mai mișca!
Alba, nu știe să vorbească.
Deci, mă înveți! Vreau să învăț.
Ne vom opri, când tu vei învăța să vorbești.
Bine, nicio problemă. Nu vei apărea pe filmul meu.
- În ce limbă vorbesc? - În Euskera.
Este un limbaj foarte vechi. Este foarte dificil.
Am încerca să învăț. Dar când greșeam copii râdeau de mine.
Și eu vreau să am copii.
Sunt copii lui Edurne.
- Cât timp ai fost cu ea? - Doi ani.
Ea era proaspăt divorțată,
iar eu ieșisem dintr-o relație foarte tumultoasă.
Am petrecut un weekend la Madrid ne-am întâInit într-o noapte
și la o lună m-am dus la San Sebastian să locuiesc cu ea.
Mamă.
Dă-mi un sărut.
Ce s-a întâmplat?
Haide, Alba, te rog să-mi spui.
Băiatul a murit iarna trecută.
A fost un accident stupid în casă.
Este prima dată când văd aceste imagini.
Edurne n-a putut să treacă peste.
Băiatul a murit în timp ce era cu mine în acasă.
Eram singuri.
Edurne nu m-a învinovățit, dar...
Dacă ar fi fost ea cu el în acea după-amiază...
Și nu eu.
Cine știe?
Poate că accidentul nu s-ar fi întâmplat.
Cum alergi cu aceste picioare?
Ce viteză uimitoare trebuie să ai...
Sunt sigură că alergi ca o gazelă.
De cât timp ești cu el?
Cu Vadim?
De patru ani... intenși.
lar dragostea?
ÎI iubesc foarte mult.
Profund.
Învăța multe de la el. Este foarte cultivat.
Și știe întotdeauna ce să facă.
I-ai mai fost infidelă și înainte?
Nu.
Și tu, lui Edurne?
Niciodată.
Ne doare pe amândouă, nu-i așa?
Vrei să-mi faci un cadou de nuntă?
Sigur.
Astea sunt cele care lipsesc.
Nu știu. Ce preferi?
Cel pe care-I alegi tu.
Și ce vrei?
"De la Alba, din Spania, de la Roma?"
Dacă aș fi bărbat, asta ar putea arăta suspect.
O să spun că m-am întâInit la Roma, cu o foarte drăguță spanioloaică.
Și frumoasă?
- Foarte frumoasă. - Bine.
Ce făceai în Roma?
Este un cadou de nuntă din partea surorii mele.
O săptămână în Italia.
Cu intenția de a ne uni.
Dar în seara asta ne-am certat și am ieșit de una singură.
Așa deci, te-am întâInit datorită unei cerți.
Sora ta este o actriță bună?
Da, foarte bună.
Și știe foarte bine să plângă.
De asemenea, este adevărat că este amanta unui...
Mafiot?
Și tu? Ce faci aici?
- Aici? - Da, în Roma.
Am venit la un târg despre mobilitate și durabilitate.
Idei pentru mașini ale viitorului...
Ecologic, curat și cu un consum redus.
Minunat.
Ce-i asta?
Se numește Aspasia.
Perfect pentru mersul prin oraș.
Viteza maximă, 70 km pe oră, 40 de mile.
E ca o bicicletă.
Dai din pedale, dar dacă vrei să urci o pantă,
se poate conecta la un motor silențios cu aer comprimat.
Și dacă plouă, nu te uzi.
Cine a inventat acest lucru?
Eu.
Ce e? N-am față de inventator?
- De fapt, nu. - Sunt un inginer mecanic.
Cea mai bună din clasă.
Are sens.
De ce?
Ești cea mai bună femeie pe care am cunoscut-o vreodată.
Mulțumesc, iubire.
Nu-mi spune iubire.
De ce?
Dragostea este altceva.
Și pentru mine la fel.
Dar ceea ce simt acum seamănă mult cu dragostea.
Este aproape identic.
lubirea care poate exista aici, în acest moment este pură fantezie.
Ca în orice altă parte.
Știu ce vreau să-mi faci cadou.
Nu e pe lista ta de nuntă.
O pun chiar acum.
Și dacă tu nu vrei să-mi faci acest cadou, o va face altcineva.
Bine, o voi lăsa aici.
E la târg. Pentru cei care vor să cumpere.
- Și le-a plăcut? - Foarte mult.
Îmi place.
Sunt sigur că nu va dura mult
ca să interzică mașinile în orașe și să lase drum liber Aspasiei tale.
Pentru moment, există doar acest prototip.
Unul singur este suficient pentru Moscova.
Trebuie să afli, dacă dorești Aspasia ca și dar de nuntă,
o vei primi cu mine înăuntru.
Suntem inseparabile.
Chiar mai bine.
Știu și eu cine a fost Aspasia.
A trăit acolo, în acea pictură.
La o săptămână de când am intrat în cameră și am văzut această pictură,
am crezut că e un semn bun pentru Aspasia mea.
Dar azi mi-au spus că nu se poate fabrica.
De aceea ai ieșit? Ca să te îmbeți?
Adevărul este că...
După iarna trecută, după ce s-a întâmplat cu băiatul,
nu a fost noapte fără ca eu să beau ceva.
Mă ajută să dorm.
Mai puțin în seara asta, când m-ai trezit.
Trebuie să plec.
Pot să fac un duș înainte?
Da.
lartă-mă, Vadim, dar nu-ți voi spune niciodată asta.
Acum, am și eu un secret.
Dar este mult mai grav decât al tău.
Am confundat mesajul din această imagine.
Tu ești, Rosita mea, semnul de care aveam nevoie.
Tu vei fi mereu așa, propria reflexie.
Asta...
Întotdeauna voi fi eu.
Vreau să-ți spun ceva.
Orice vrei tu.
În noaptea asta, înainte să te cunosc,
sora mea mi-a spus ceva, la cină...
Ceva ce-și imagina, dar nu îndrăznea să mă întrebe.
Băusem foarte mult vin și ne simțeam foarte bine
până când mi-a spus că...
Vadim a fost cu ea înainte să fie cu mine.
A fost și profesorul surorii mele, dar la o clasă diferită.
Când a fost aleasă la casting, și n-a mai mers la facultate,
el a chemat-o.
Au ieșit împreună o vreme.
Ea a fost cea care I-a părăsit.
Cred că ei doi au decis să nu-mi spună nimic.
Până în seara asta, când mi-a spus fără să vrea.
Nu spune la nimeni,
dar tu îmi placi mai mult decât sora ta.
Și albul îți stă mai bine decât ei.
Invitații ne așteaptă.
Sora mea voia să invite la nunta mea niște prieteni de-ai prietenului ei,
persoane periculoase.
De fapt, ăsta a fost motivul pentru care m-am certat cu ea.
Ai făcut bine.
Noi nu vrem mafioți aici.
Dacă cineva are ceva de spus,
să vorbească acum sau să tacă pentru totdeauna.
Eu!
Să ascultăm mireasa!
Lucrul ciudat este că...
acum mi-e teamă pentru Vadim.
O să descopere că prietenul surorii mele, e un monstru.
Și tu, tu ce simți?
Eu?
Știu că Vadim e îndrăgostit de mine.
Îmi place cum ești. Ești o persoană atât de bună.
Ești mai bună decât noi toate celelalte.
Sigur că ai dreptate.
Vadim te iubește.
Mai presus de toate.
Un alt lucru ciudat...
Vadim mi-a amintit mereu de un personaj din Renaștere.
Un personaj special.
Despre cine?
Despre acest bărbat,
care stă deasupra patului tău.
Acesta este Leon Battista Alberti, unul dintre umaniști mei preferați.
El a spus că nu se poate încorda un arc
fără a avea o țintă ca obiectiv.
Ce vrea să spună?
Ca un artist ar trebui să știe în fiecare moment
ceea ce el reprezintă.
Portretizează un simpozion în Palazzo Medici.
Sigur că el vorbea despre greci.
ÎI fascinau.
Această pictură vorbește despre cealaltă.
Între aceste două picturi e o distanță de 20 de secole.
Și pentru noi, doar o cameră.
Pare că suntem la un meci de tenis.
Concluzie...
Aici, sub orașul meu natal...
Tu mă iubești?
Ei bine...
Nu știu ce va fi, dar acum...
Da, te iubesc.
Cu fantezii sau fără?
Cu ambele.
Și mie îmi stă bine în alb, nu-i așa?
O nouă zi.
Zorii zilei este momentul meu.
Rămân să văd răsăritul soarelui cu tine, și apoi ne luăm la revedere.
Voi cere un mic dejun pentru două persoane.
O s-o sun pe sora mea.
Bine, Rosita.
- Vreți ceva? - Da.
Vrem să fim primele care vor lua micul dejun.
Așa-mi place.
Cum vreți cafea, simplă, sau...?
Cea mai mare pe care o ai.
Da, să fie o masă completă?
Da, te rog.
- Cum doriți. - Mulțumesc, Max.
Nu-ți face griji.
Pot să aud vocea surorii tale?
... dormit greu azi-noapte. Nu le place să zboare noaptea.
Pare că-ți imită vocea.
Cine e acolo?
Camerista.
Mi-a adus o cafea.
- Bei cafea acolo? - Da.
- Și mi-e și foame. - Grăbește-te.
Ne vedem la hotel.
N-o să-i spui niciodată?
Și atunci, care e planul?
Treci pe aici fără să lași urme?
Fără a fi în măsură să spunem nimic la nimeni?
Asta depinde de fiecare.
Dar trebuie să existe ceva al nostru...
Ceva din amândouă. Care să ne amintească de această noapte.
Ca ce?
Încă nu bate vântul. E prea devreme.
Când va fi senin o să fac o poză, vei vedea.
Ne-o datoram la amândouă.
Foarte frumos, ceea ce tocmai ai spus, Rosita.
Ideea ta a fost mult mai frumoasă.
Am format o echipă mare.
Dar ei ne pot vedea dintr-un satelit.
Este inspirată, nu-i așa?
Pentru tine.
Meriți un sărut.
- Max! - Max!
Cafeaua noastră.
- Bună dimineața. - Da, este o dimineață plăcută.
Noi suntem acolo, pe terasă.
Astăzi începe vara.
Aici este.
A fost mai ușor.
Ați dorit un mic dejun complet, iar eu am adus mai mult decât un mic dejun complet.
- Mulțumesc, Max - Mulțumesc.
Și aia ce e?
Ei bine, avem deja un nas.
Cel mai bun.
Lumina zilei ne va face bine.
Sigur, eu o fac.
Hei... Câtă lumină dă soarele chipului tău,
ochilor tăi,
buzelor tale.
Uită-te la pielea ta.
Stepa s-a transformat în aur.
Ce teamă...
- Eu chiar mă tem. - De ce?
Pentru că știu ce văd.
Și ceea ce simt.
Vom fi curajoase.
Dacă am fi fost un cuplu, ce am fi făcut?
Tu și cu mine.
Nu știu, totul e nou pentru mine.
Am rămâne să locuim în Roma?
Sunt îndrăgostită de Roma.
Hai să rămânem în Roma.
Ai face asta?
Ai lăsa-o pe Edurne și pe copiii ei...
Îmi pare rău...
Pe fiica ei...
Ca să trăiești cu mine aici, la Roma?
Asta e realitatea,
Natasha, nu este o fantezie.
O simt cu siguranță.
Ni se deschid ușile, nu le auzi?
Închide ochii.
Dacă mâinile noastre se întâInesc la centrul mesei, vom fi împreună.
- Bine? - Bine.
M-ai curentat!
Și tu!
- Ce-ai zis, dragostea mea? - Curent... curent electric.
Acest lucru se datorează faptului că nu suntem sigure, nu?
Nu știu.
Dar acum, este cea mai aprigă dorință.
- Da. - Da?
Da!
Și cum vrei să-ți spun?
Dasha și Natasha?
Natasha.
- Cum? - Natasha.
Este numele pe care I-am inventat pentru tine.
Și te voi vedea alergând?
Sunt nerăbdătoare să merg afară și să te văd alergând cu aceste picioare lungi.
Îți promit că vei vedea asta.
Spune.
Dasha, ce se întâmplă?
Nimic, mă îmbrac și în curând ne vom întâIni acolo.
- Ești dezbrăcată? - Nu, sunt într-un halat alb.
Ai devansat căsătoria?
Da, am devansat-o.
Nu te înțeleg, Dasha.
Mai bine așa.
Faci baie cu mine, te rog.
Nu.
Doar o baie împreună, îmbrățișate.
Fără să facem nimic.
Am suferi mai mult și ar fi mult mai greu să ne luăm adio.
Mult mai greu?
Natasha.
Eu niciodată în viața mea n-am cunoscut o astfel de iubire.
Nu în această formă.
Și nu poate fi în zadar.
Ești sigură că vrei să ne despărțim pentru totdeauna?
Da.
Nu te înjosi în halul ăsta.
Luptă!
Asta e ceea ce fac.
Lupt pentru tine.
Ce crezi, că eu nu simt la fel?
Haide să ne îmbrățișăm.
Nu!
Îmi pare rău.
Scuză-mă, nu știu ce mi s-a întâmplat.
Îmi pare rău, ai dreptate.
Voi rămâne aici.
Voi rămâne aici, prefer asta.
Ce s-a întâmplat, Alba?
Nu suferi în acest fel, te rog!
Alba.
Ai dreptate.
Te înțeleg perfect.
Niciodată n-am simțit dragostea
atât de intens ca în această seară cu tine.
Într-adevăr?
Începând de astăzi, putem fi sigure
ca o dată în viața noastră, am simțit-o.
Dar este mai bine să rămână aici...
Păstrată în sufletul nostru. Pentru ca niciodată să nu dispară.
În cadă?
Sigur.
Unde altundeva?
Pentru ultima dată?
Unde?
În cada noastră.
Pentru ca să rămână totul aici.
Alba.
Voi lua un taxi pentru aeroport.
E acolo.
Hotel Nimfa este în cealaltă parte.
Ei bine, adio.
Fără sărutări.
Ești sigură?
Absolut.
Bine.
Dar nu uita că eu ți-am sărutat căIcâiele picioarelor tale.
- Și eu ție, nu? - Nu.
- Pot să le sărut acum? - Nu.
Am suferi mai mult când ne luăm rămas bun.
- Alba! - Ce?
Uită-te!
În memoria lui POLO ALEDO
Traducerea: Urban Legend